Neboj sa. Chika-rin.
Presne tak. Nerob si starosti.
Ale…
Vrátia sa… určite.
Hej.
Je to v poriadku…
Pôjdeme?
Hej.
Aoi-sama!
Ako to…
Prosím, vezmi nás…
…do domu Sakuraba.
Si si tým istá?
Áno. Rozhodla som sa včera s Kaoru-samom.
Áno. Rozhodli sme sa včera.
Povieme im to jasne…
Kaoru nevie, ako sa to robí…
Nevie si sám sebe klamať.
Ale to je na ňom dobré.
Vysvetlíš mi to, Kagurazaki?
Áno... pane. Pravdupovediac...
Otec.
Miyabi-san mi iba splnila moju detskú žiadosť.
Detskú žiadosť... stretnúť sa s Kaoru-samom...
Beriem na seba plnú zodpovednosť.
To rozhodnem ja.
Miyabi-san neurobila nič zlé.
Je to moja vina.
Aoi.
Ospravedlňujem sa, že sme vás tak prepadli.
Ale.. chcel by som vám niečo povedať...
Buď ticho. Toto sa týka iba rodiny Sakuraba.
Nie otec. Prosím vypočuj, čo chce Kaoru-sama povedať.
Týka sa to aj mojich citov.
Citov?
Za každú cenu... vypočujte ma, prosím.
Nechcem nič počuť!
Prosím vás!
Senpai je čestný človek.
Taký... oslnivý...
Keď na neho pozerám, myslím si:" Mala by si sa viac snažiť..."
Prosím vás.
Prosím... vypočujte ma.
Aj ja vás prosím.
Vypočujte ho... určite...
Mlč Kagurazaki! Nevieš, kde je tvoje miesto?
Mojou úlohou je Aoi-samina výchova.
Jej šťastie... je pre mňa všetko.
Rozumiem. Povedz nám, čo chceš povedať.
Matka...
Ďakujem vám.
Ja... už viac nepatrím do rodiny Hanabishi.
Som v inej situácii ako vtedy.
Som iba obyčajný študent bez istej budúcnosti.
Ale... ale ja...
Ako sa opovažuješ takto hovoriť?
Myslíš, že ti odpustím tvoj súčasný vzťah s Aoi?
Nemám slov.
Zradca!
Utiekol si.
Moja dcéra ti tak dlho verila a obetovala všetko...
Jej krásu... naše nádeje...
... to všetko si zradil!
Keď si hovoril, že chceš niečo povedať, myslel som, že sa ideš ospravedlniť...
V žiadnom prípade ti nemienim dať svoju dcéru!
Keď to už vieš, môžeš odísť!
Otec!
Ja…
Viem, že som porušil svoj sľub.
Možno sa nemôžem nazvať jej snúbencom.
Možno mi neodpustíte.
Ale… už nechcem viac utekať.
Už kvôli Aoi-chan!
Pre Aoi?
Hanabi-sama je láskavý.
A silný.
Je to jasné, lebo vie, aké je to, keď vám niekto ublíži…
Nemám rodinu.
Môj otec a matka nedostali povolenie k sobášu…
Lebo… moja matka Hanabishiovcom nevyhovovala…
Krátko po tom, čo som sa narodil, boli moji rodičia rozdelení.
A keď môj otec zomrel pri autonehode, chceli ma za svojho dediča a tak násilím odobrali.
Mama bola mojou jedinou rodinou…
K Hanabishiovcom som nič necítil… čakal som len na to, kedy sa znovu uvidím s matkou.
Ale to už nebolo možné.
Po tom... som bol vždy sám.
Nemal som sa o koho oprieť... kam sa vrátiť...
Bol som sám.
Smutný.
Preto... nechcel som, aby Aoi-chan pocítila, aké je to stratiť rodinu...
Preto... som chcel prísť sem a povedať vám to...
Kaoru-dono...
To je všetko?
Myslíš, že po tomto ti odpustím...?
Hlúpe decko.
Otec!
Otec... prosím zostaň.
Aoi-chan... Sakuraba Aoi je pre mňa veľmi dôležitá!
Nechcem zase stratiť niekoho, koho milujem!
Prepáč...
Kaoru-sama...
Kaoru-san... Aoi...
To je v poriadku.
Čože?
Otec poznal Kaoru-samu.
Oku-sama?
Preto odišiel namiesto toho, aby ho odmietol.
Oniichan!
Keď je Chika s oniichanom zabudne na všetko zlé...
Otec.
Prepáč mi moju nezdvorilosť.
Mám rád, keď sa usmievaš.
Ale... odkedy si sa vrátila domov, ani raz si sa neusmiala.
V deň, keď si sa narodila bola nádherne modrá obloha.
Presne ako dnes.
Modrá farba prináša ľuďom osvieženie...
Nehu... radosť...
Tvoje meno obsahuje tieto významy.
Nemám v úmysle mu odpustiť.
Iba dúfam, že sa budeš stále usmievať.
Si moja dcéra.
Dôležitejšia než môj život.
Otec...
Tu je tvoj domov.
Môžeš sa sem vždy vrátiť.
Vďaka...
Veľmi ti ďakujem, otec...
To je skvelé, Aoi-sama.
Miyabi-san... som ti v mnohom zaviazaná.
Neklaňaj sa, prosím. Urobila som iba to, čo som musela.
Kaoru-dono... postaraj sa prosím o Aoi-sama.
Miyabi-san?
Čo tým myslíš?
Moja úloha sa skončila.
Aoi-sama, nebolo to vždy ľahké, ale...
...opatruj sa.
Buď s Kaoru-donom šťastná.
Miyabi-san...
Vrátime sa spolu, Miyabi-san.
Vrátime sa domov...
Áno. Všetci nás už čakajú.
Ako to?
Prečo chystáš party?
Volal oniichan?
Nie, nevolal.
Tak potom prečo?
Ak sa ani dnes nevrátia... jedlo vyjde nazmar...
Presne tak. Naozaj neviem, aký má toto význam.
Čo ty tu robíš?
Nehádajte sa pre nič...
Ale ako to...?
Pretože sa dnes možno vrátia.
Čo?
Nech sa vrátia hocikedy, jedlo bude na stole a my ich privítame s úsmevom.
O tom je predsa rodina, nie?
Rodina...
Hej.
Neviete...? Mohli by ste...?
Ale...
Ak tu budete žiť, poznáte to.
Tu?
Žiť?
Sú to oni?!
Vrátili sa!
Som doma.
Sme späť.
Vitajte!
Je príjemne teplo...
Skutočne...
Na prednáške sa mi tak dobre spalo.
Ale toto... ma hneď osvieži...
Prestaň prosím, Tina-senpai.
Mimochodom Mayu-chin, ako dlho chceš s nami ísť?
Dnes som bola pozvaná.
Ako to, že dnes? Veď si tu každý deň!
Nemôžem za to, je to náhoda.
Okrem toho... kto ťa sem pozval?
Ja sama.
Divná teória.
Vidíš... Uzume ma prišla privítať!
Uzume, ty zradca!
Zdá sa, že Uzume má Mayu rada.
To je môj plán" Keď chceš poraziť nepriateľa získaj si jeho priateľov."
Vitajte.
Aoi-chan...som do...
Ohó... Hanabishi...
Ideš neskoro.
Suzuki, Sato...
Čo sa deje?
Sťahovanie... sťahovanie.
Sťahovanie?
To...nie je možné? Vy... a sem?
Čo to trepeš?
Zle si pochopil, Hanabishi.
To som si pospala!
Chika-chan! Chika-rin!
Zobudila si sa, Chika-san?
Hej...
Oniichan!
Hej TY! Čo to robíš?
Chika-rin môže.
Ale ja to nedopustím!
Čo sa stalo?
Chika-san bude s nami odteraz bývať.
Čo? Tu?
Vlastne... hovorila, že tu začne chodiť na strednú školu.
Odteraz budeme stále spolu, oniichan.
Pozri sa... to je moja nová školská uniforma!
Fíha!
Obliekla som si ju kvôli tebe, oniichan.
Ale... potom aj ja...
Hanabi-sama!
Hej... čo to robíš?
Kaoru-sama.
Ale, ale...
Hej, zlez z neho!
A! Hanabi-sama... tá barbarka je násilnícka!
Barbarka?!
Chika-rin je v bezvedomí.
To je problém.
Ahh! Ustúpte všetci... ustúpte!
Na zdravie!
Chika-rin... ešte raz, dobre, že si tu.
Hej...prosím nauč ma toho veľa... Tina-neechan.
Ak niečomu nebudeš rozumieť, opýtaj sa ma. Naučím ťa všetko.
Všetko... okrem učenia, však?
Čože?
Oh nie... čo to je... nejaký hosť...
Kanrinrin-san! Nemôžem uveriť, tomu čo povedala...
Nedotýkaj sa... mojich pŕs!
Och... to bolo neúmyselné...
Čo bolo neúmyselné, Tina-san?
Prepáč, Kanrinrin-san.
Tina-senpai...
Je to zlozvyk.
Volám sa Saionji Ruka.
Ach... Teší ma.
Som Minazuki Chika.
Sakury sú krásne aj v noci.
Hej.
Aj hviezdy sú nádherné.
Hej.
Aoi-chan, ak sa budeš pozerať na mňa, neuvidíš ani sakury ani hviezdy...
To je v poriadku.
Pretože práve teraz sa chcem pozerať na teba.
A..aha.
Aoi-chan!
Prepáč.
Bolo to nepríjemné?
Nie.. to nie...
Nebolo to nepríjemné...
Páčilo sa mi to.
Vážne... Kaoru-sama?
Prepáč, prepáč.
Ale... mohla by si to urobiť znova...
Mohla by si to urobiť znova...
Ka... Kaoru-sama nepozeraj sa na mňa tak...
Iba žartujem...
Chápem.
Čo?
Ešte raz, však?
Vždy som sa cítila osamelo, keď som videla kvitnúť sakury.
Prečo?
V Sakurabe je veľká čerešňa a odtiaľ pochádza naše priezvisko.
Keď prišla jar... chodila som sa pozerať ako kvitne a premýšľala som.
Tento rok som sa nestretla s Kaoru-samom... Ktovie, či ho uvidím na budúci rok...
Keby som sa mohla pozerať ako kvitnú sakury s Kaoru-samom...
Ale až tento rok sa mi to podarilo...
A preto... som šťastná.
Aoi-chan...
Uvidíme ich spolu aj na budúci rok...
Aj o ďalší rok... a ďalší... navždy...
Navždy?
Áno...navždy...
Kaoru! Oya-san! Poďte dnu!
Budeme hrať hry!
Už ideme!
Vrátime sa... Aoi-chan?
Dobre.
Kaoru-sama...
Poď sa hrať...
Zobuď sa, Kaoru-sama...
Zaspal som...
Prepáč...Aoi-chan...
Stalo sa niečo... Aoi-chan?
Nič.
Ideme sa hrať?
Hm.
Na čo sa budeme hrať teraz?
Teraz...teraz...
Na schovávačku!
Už zase?
Na schovávačku!
Dobre... dobre...
Jupí.
Preklad: Anna Kozinková Časovanie: Stano Kozinka - September 2004 V1.0 -